Відмінності між версіями «Пісоцький Микола Антонович»
(Не показані 3 проміжні версії цього користувача) | |||
Рядок 1: | Рядок 1: | ||
− | '''Микола Антонович Пісоцький''' — військовик, учасник Німецько-радянської війни, капітан. Учасник носівського партизанського загону. | + | [[Файл:Микола Пісоцький.jpg|міні|Микола Пісоцький]] |
+ | |||
+ | '''Микола Антонович Пісоцький''' (?—?) — військовик, учасник Німецько-радянської війни, капітан. Учасник носівського партизанського загону. | ||
== Життєпис == | == Життєпис == | ||
Рядок 6: | Рядок 8: | ||
5 березня 1943 року разом з невеликою групою дарничан ввійшов до складу носівського партизанського загону. | 5 березня 1943 року разом з невеликою групою дарничан ввійшов до складу носівського партизанського загону. | ||
− | В полку [[Симоненко Микола Дмитрович| | + | В полку [[Симоненко Микола Дмитрович|Миколи Симоненка]] командував взводом підривників, знімав з підбитих танків гармати і, таким чином, створив партизанську артилерію. Під його командуванням партизани знищили фашистський бронепоїзд „Адольф Гітлер” і пустили під укіс 17 ворожих ешелонів. За його голову німці обіцяли 40000 марок і 40 гектарів землі. |
При форсуванні Дніпра батальйон Пісоцького, окремо від інших партизанських сил, під безперервним бомбардуванням, 4 дні утримував плацдарм на правому березі Дніпра, аж до підходу частин Червоної Армії. | При форсуванні Дніпра батальйон Пісоцького, окремо від інших партизанських сил, під безперервним бомбардуванням, 4 дні утримував плацдарм на правому березі Дніпра, аж до підходу частин Червоної Армії. | ||
Рядок 15: | Рядок 17: | ||
== Відзнаки == | == Відзнаки == | ||
Нагороджений орденами Леніна, Червоного Прапора, медаллю „Партизану Вітчизняної війни” 1-го ступеня. | Нагороджений орденами Леніна, Червоного Прапора, медаллю „Партизану Вітчизняної війни” 1-го ступеня. | ||
+ | |||
+ | == Посилання == | ||
+ | * https://uk.wikipedia.org/wiki/Пісоцький_Микола_Антонович | ||
== Джерело == | == Джерело == | ||
Рядок 24: | Рядок 29: | ||
[[Категорія:Нагороджені орденом Червоного Прапора]] | [[Категорія:Нагороджені орденом Червоного Прапора]] | ||
[[Категорія:Нагороджені медаллю «Партизану Вітчизняної війни»]] | [[Категорія:Нагороджені медаллю «Партизану Вітчизняної війни»]] | ||
+ | [[Категорія:Є у Вікіпедії]] | ||
[[Категорія:Люди П]] | [[Категорія:Люди П]] |
Версія за 17:39, 7 липня 2024
Микола Антонович Пісоцький (?—?) — військовик, учасник Німецько-радянської війни, капітан. Учасник носівського партизанського загону.
Життєпис
Капітан 254-го зенітного полку, що обороняв Київ у 1941 році. Потрапивши у полон втік із концтабору і спробував перейти через лінію фронту, але був змушений повернутись до Києва. Працював на Дарницькому фанерному заводі, де разом з Пєтуховим З.Д. керував підпільною групою.
5 березня 1943 року разом з невеликою групою дарничан ввійшов до складу носівського партизанського загону.
В полку Миколи Симоненка командував взводом підривників, знімав з підбитих танків гармати і, таким чином, створив партизанську артилерію. Під його командуванням партизани знищили фашистський бронепоїзд „Адольф Гітлер” і пустили під укіс 17 ворожих ешелонів. За його голову німці обіцяли 40000 марок і 40 гектарів землі.
При форсуванні Дніпра батальйон Пісоцького, окремо від інших партизанських сил, під безперервним бомбардуванням, 4 дні утримував плацдарм на правому березі Дніпра, аж до підходу частин Червоної Армії.
Із книги «Партизанська Носівщина»
Ім'я підривника Миколи Антоновича Пісоцького — відоме на Носівщині. Київський робітник, скромна, чуйна людина. Після війни він працював у відділі постачання одного з київських заводів. А тоді, в перші дні війни, він ніс бойову службу в 254-му зенітному полку, що відбивав напади ворожих літаків на столицю України. Серед останніх залишив свій пост після відступу наших частин. А потім — оточення, полон, втеча з концтабору, невдала спроба перейти лінію фронту, повернення в Київ, підпільна робота. І, нарешті, участь в бойових діях Носівського партизанського загону «За Батьківщину». Ця скромна, смілива людина, головний підривник-артилерист загону, нагороджений орденами Леніна, Червоного Прапора, медаллю «Партизану Вітчизняної війни» першого ступеня. Він завжди брав участь у традиційних щорічних зустрічах партизан, що відбувалися в Носівці та лісовому урочищі Орішне біля обеліска партизанської слави.
Відзнаки
Нагороджений орденами Леніна, Червоного Прапора, медаллю „Партизану Вітчизняної війни” 1-го ступеня.
Посилання
Джерело
- Фурса В. М. Славні імена Носівщини. — 2-ге видання, доповнене, перероблене. — Ніжин : ТОВ «Аспект-Поліграф», 2012. — 384 сторінки : ілюстрації. ISBN 978-966-340-493-6.